![]() |
Евтините ведомствени жилища са екстра само за избрани в съдебната система. Членовете на ВСС са сред тях. |
Подобна дискусия тече сега във Висшия съдебен съвет. Тя обаче
не е провокирана от някакви принципни съображения
А тръгва от атаката на някои близки до властта медии срещу Атанаска Дишева. Тя е член на съвета, а преди това - съдия от Върховния административен съд (ВАС). В съвета сега Дишева е част от малцинството, което опонира на лобито на главния прокурор Сотир Цацаров и на председателя на ВАС Георги Чолаков. Другият "порок" на Дишева е, че съпругът й, адвокат, е част от "Да, България". Ако въпросът беше принципно поставен, трябваше да стане дума и за две от заместничките на Цацаров, които също са във ведомствени апартаменти. Във ведомствено жилище живее и бившият член на съвета, която сега е спецсъдия в София - Галя Георгиева, която вече не е командирована в столицата, а трайно се е установила тук. Главният съдебен инспектор Теодора Точкова пък има мандат от 5 години, а договорът за ведомствения й апартамент е за 10. Но за Цацаров и Чолаков тези случаи не са повод за повдигане на въпроса.
Липсата на ясни правила за ведомствените жилища дава удобен повод за шантаж и компромати. И сега, вместо Дишева да си излага позициите за управлението на системата, й се налага да се обяснява по комунално-битови въпроси. Как през 2006 г. тогавашният председател на съда я попитал дали иска жилище. Дали по този начин е предлагано на всеки, дали в съда е имало обява, че се търсят наематели?
Дали по принцип така се случват нещата?
Темата за апартаментите в съдебната система периодично излиза на дневен ред, но Висшият съдебен съвет досега не намери за нужно да приеме регламент, който да е ясен и прозрачен. Вероятно защото ведомствените апартаменти в системата са привилегия, която се ползва не от наистина нуждаещите се, а от "наши" и "специални" хора. Подозрително съвпадение е например как съдебен администратор, т.е. шефът на администрацията в един съд, е настанена в министерско ведомствено жилище, а малко след това близък на зам.-министър започва работа в администрацията на този съд. При това на позиция, която не е особено натоварена, но за сметка на това е добре платена.
Помним и историята с някогашния правосъден зам.-министър Сабрие Сапунджиева, която, за да не напусне ведомственото жилище, което вече не й се полагаше, стана съдебна секретарка, само и само да го запази. А магистрати споделят, че ведомствените жилища никога не стигат до "простосмъртните". В звената на системата не се лепят обяви, че се търсят наематели на 80 кв. м срещу 90 лв.
От Съюза на съдиите настояват да бъде общодостъпна информацията за текущите наемни договори, за това доколко и при какви условия е вземано под внимание имотното състояние на кандидатстващите и семействата им и дали то е преразглеждано. Дали има случаи, в които срокът на наемния договор е надвишил 5 години, и защо, както и дали има изборни членове на ВСС, които са продължили да ползват ведомствени жилища и след края на мандата им. Така ще се предотвратят всички възможности за натиск и злоупотреби. Само че
никой не им обръща внимание
Международните стандарти изискват магистратите да получават адекватно заплащане, както и компенсации заради ограниченията, които търпят - например в личния си живот. Затова например магистратите имат право не само на ведомствени апартаменти, но и на 20 заплати при пенсионирането си. Затова всяка година им се полагат пари за очила (макар и много да си купуват слънчеви, а не с диоптър) и дрехи. А осигуровките им са за сметка на държавата. Има ведомствени почивни бази и т.н. Но всичко трябва да важи за всички в системата, а не само за "нашите" хора, които след това ще има да връщат услуги. Или може би точно това е идеята.